Intet har kunnet standse Mads Skjern, siden han i 1929 kom til Korsbæk -
- for at etablere en lille manufakturhandel.
Han har udvidet forretningen til tre etager, fået filialer og fabrikker -
- og residerer sammen med Ingeborg i byens største villa.
Daniel er mod sin vilje sendt i lære i Hillerød -
- og Ingeborgs datter, Ellen, er blevet gift med Mogens Lamborg -
- søn af en storentreprenør.
Mads har aldrig kunnet glemme -
- at byens gamle familier modtog ham med mistro og foragt -
- og at overhovedet for byens førende familie, bankdirektør Varnæs -
- nægtede ham økonomisk støtte, da han startede i Korsbæk.
Vicki, enke efter manufakturhandler Arnesen -
- er vendt tilbage som lærerinde, da hendes far, oberst Hachel, er død.
Da Mads har vundet indpas og agtelse i Korsbæk -
- og fået baron von Rydtger som støtte og ven -
- prøver sagfører Skjold Hansen at ramme Mads -
- ved at hævde, at Mads har fremmet et byggeri gennem bestikkelse.
Skjold Hansen trækker sagen, da hans datter gifter sig med Skjerns bror -
- der er direktør for Omegns Banken, som Mads har oprettet.
Ægteskabet går dårligt. Det er indgået i desperation -
- fordi Kristen ikke kunne få sin mangeårige kærlighed Elisabeth Friis.
Forbindelsen blev umuliggjort af familiestriden.
Besættelsen har bragt Elisabeth og Kristen sammen i en modstandsgruppe.
Familierne Varnæs og Skjern mødes på et positivt plan -
- da Maude Varnæs kører hr. Stein i sikkerhed -
- i grisehandlerens hus under jødeforfølgelserne i 1943.
Og Kristen Skjern sørger for, at hr. Stein kommer til Sverige.
Katrine har også huset kommunisten Lauritz Jensen, Røde.
Han var en af grisehandlerens venner, men er nu under jorden.
Røde er gift med Agnes.
Hun har ambitioner for sig selv og sine to sønner.
Hun oparbejder en blomstrende forretning -
- med hulsøm, opmaskning og andre reparationer.
Tjener Boldt har også sine forretninger -
- med at sælge rationeringsmærker til høj og lav i Korsbæk.
Frk. Møhge har efter moderens død midt i en gadebatalje med tyskerne -
- gjort sig til slave for overlærer Andersen.
Fra sit køkken observerer Varnæs' kokkepige Laura tidernes hændelser.
Der er tysk vagt i Varnæs' baghave, så sabotører ikke kan bombe garagen -
- som Skjold Hansen og et konsortium har udlejet til tyskerne.
Haven blev solgt for at skaffe penge -
- til Jørgen Varnæs' playboy tilværelse.
Jørgen er nu juridisk assistance for Mads Skjern -
- der bruger ham til forretninger, han ikke selv ønsker at røre ved.
- Prøv at få det lige. - Umuligt. Celluld!
- Det er, hvad folk kan få. - Det er vel købt hos Skjern?
Man skal være glad, hvis man overhovedet kan købe stof.
Jeg skulle tale med fru Jensen.
- Fejler hun noget? - Forhåbentlig ikke.
- Hun er til dans med drengene. - På Postgaarden?
- Skal jeg sige, De har været her? - Det behøves ikke.
Det stof, der er til rest, skal med i poserne.
Selv en lille las kan bruges til kunststopning.
- Hvor mange skal De have? - To til drengene og to voksne.
- Er Deres mand kommet? - Den er til fru maler Hansen.
To voksne og en til Helle.
- Kommer Regitze ikke? - Nej, hun er på husholdningsskole.
- Vil du ikke med? Jeg giver. - Ikke når herren og fruen skal med.
Det kunne du finde på.
En besked. I år forlanges det ikke, at drengene er i matrostøj.
Men vi ser stadig gerne hvide handsker.
Handsker kan afleveres her, så kan andre købe dem.
Mine har både handsker og matrostøj.
- Hvor har du matrostøj fra? - Det er syet af Maries portiere.
- Mine børn skal se ordentlige ud. - Fru Jensen …
- Forstyrrer jeg? - Jeg skal bare hjem.
- Farvel. - Vi ses, Laura.
- Er det noget om … - Der er vist ingen i restauranten.
Måske kan vi også skaffe Dem og drengene over.
Til Sverige?
Hvad skal vi der?
- Vil han gerne have os med? - Det ved jeg ikke.
Men jeg skulle hilse og sige, at han nok skal klare sig.
De skal ikke være bekymret.
- Kan han skrive til os? - Nej.
Af hensyn til Deres sikkerhed. De kan heller ikke skrive til ham.
Men hvis der er en besked, så …
De kan hilse og sige, at vi også klarer os.
De skal vide, at Lauritz Jensen har gjort, hvad han kan mod tyskerne.
Det er godt at vide, dr. Hansen. Men jeg gad vide …
Hvilket?
Om Lauritz tænker på, at jeg også har måttet slås for mit og drengene.
Lige så længe jeg har været gift med ham.
Tak for sodavand.
- Hvis De trænger til hjælp … - Jeg mangler ikke noget.
Hvad svarede du?
At vi ikke havde kapacitet til at lave tyske uniformer.
Hvilket er sandt. Vi kan sagtens holde produktionen oppe.
Folk sender stof fra hele landet, og vi får fra klædefabrikken.
- Der også laver klæde til tyskerne. - Ja, af kradsuld.
Hvis det stod til mig, var der ikke en trævl tilovers til dem.
Klædefabrikken skal jo holdes i gang.
Vi skal levere til dem, hvis vi vil have råvarer.
Hvorfor ikke undvære råvarer på de betingelser?
Vi har ansvar over for arbejderne og aktionærerne.
Tænker du aldrig på efter krigen? Du tror vel ikke, tyskerne vinder?
Det kan vare længe. Hvem siger, jeg er aktionær, når krigen er forbi?
Så har jeg måske kun mine egne virksomheder at tage hensyn til.
Nå, sådan.
Med hensyn til ansvar … Sådan et har du også over for banken.
- Har bestyrelsen klaget? - Nej, men det kan tyskerne.
Hvis de får fornemmelse af det samme som jeg.
- Du risikerer selv at blive skudt. - Du behøver ikke at bekymre dig.
- Banken kan blive sprængt i luften. - Ja, det var straks værre.
- Bliver du aldrig voksen, Kristen? - Det er måske det, jeg er blevet.
Vær bare rolig, storebror.
Jeg er glad for, at du ikke også vil sy uniformer til dem.
Der er noget andet.
Hvis du hører om en, der vil sælge sit landbrug ud mod bæltet …
- Så vil jeg investere. - Landboerne har det jo udmærket.
Ja, men hvis det drejer sig om særlig favorable betingelser -
- så vil de måske sælge alligevel. Nogle af dem bliver jo også ældre.
Er det dig? Jeg troede, du boede hos Jenny.
- Ja, når kørelæreren ikke er der. - Flytter han også ind og ud?
- Han har ferie. - Fra hvad?
Er der nogen, der lærer at køre?
Han er i brunkulslejerne. Men nu er han hjemme.
- Det er du altså også. - Rolig, jeg flytter derhen igen.
- Jutta er her vel stadig? - Ja, hun er tro som guld.
- Det bliver de, når jeg ikke er her. - Ja, det er sært. Hun køber ind.
- Hvem er det? - Mig!
I må hjælpe mig med at finde Viggo. De har gjort det igen.
De har slået ruderne itu.
- De samme børn? - Ja, cykelsmedens unger.
Har cykelsmeden ikke lige betalt ruderne?
Jo, men de bliver ved. Også med at råbe.
- Hvilket? - Det der grimme, du ved.
De løb efter mig helt herhen. Hvor er Viggo?
- Har du prøvet i banken? - Nej … Måske er han der.
Der render han, efter at konsulen er blevet syg.
Han vil måske være formand for bestyrelsen?
- Din far er meget dygtig. - For dygtig måske.
Siden de råber 'værnemager efter jer og slår jeres ruder ud.
Din far har ikke gjort noget, man ikke må.
Se. De skal føre afdansningsballet op.
Fru Violet spurgte, om fruen havde noget imod det.
Det er sært, hun ikke spurgte mig.
Bliv nu ikke for storagtig.
Gå hellere ud og se vores nye høns.
Sådan var det ikke ment. Og fruen sagde da ja til fru Violet.
- Er du syg? - Næh, hvorfor det?
- Du talte med dr. Hansen. - Det var om Lauritz.
- Han er i Sverige. - Så ved du da, hvor du har ham.
Lauritz ved man aldrig, hvor man har.
Var det bedre, han for rundt i landet og lavede ulykker?
Jeg håbede, han dukkede op for at se, at vi havde det godt.
Så kunne I også være blevet skudt. Opdager de det, henter de vel jer.
Næ, for jeg har sagt, han er stukket af fra os.
Det sagde Sofus Betjent, jeg skulle sige.
- Den tror de på? - Ja. Det passer da næsten også.
- Det er godt, I har komfuret. - Et held, vi ikke fik smidt det ud.
Vi har også fået høns igen.
Vi fik ti kyllinger i forgårs. Jeg skal ud og give dem æde.
- Skal du passe dem? - Havde du tænkt dig, fruen skulle?
- Nej, men stuepigen. - Vi har ikke stuepige længere.
Fru Hansen fra banken gør rent under fruens ledelse.
- Hvor blev stuepigen af? - Det taler vi ikke om.
Rendte hun også med tyskere som hende frk. Hollenberg?
Jeg ved ikke, hvem hun rendte med, men …
Men hvad? Det er vel ikke nogen statshemmelighed?
Næsten. Vil du vare din mund?
- Hun smittede Helle med fnat. - Av, min arm.
Derfor skal vi ikke have stuepiger, så længe det her står på.
Må jeg reservere en dessert til landsretssagføreren?
- Jeg har ingen appetit, Viggo. - Sludder.
To af de der. Med pærer.
- Det smager som blæk. - Det er tiderne.
Ja, de får sgu skyld for meget.
- Få løftet fjervingen, Musse. - Men de bliver jo ved, Viggo.
Ikke når jeg har haft fat i cykelsmeden én gang til. Drik.
Hvis det også var giftigt, så var jeg faldet død om.
- Åh, Viggo, som du kan tage det! - Du kan lære meget af mig.
Ved du, hvad jeg fik ordnet i banken?
- Er du blevet formand? - Skru lidt ned for stemmen.
Vi skal først have konsulen i jorden.
Jeg satte din formue over på dit særeje.
- Vi deler da alting alligevel. - I lyst og nød, ja.
Jeg satte en skilling af til Iben.
Det fortjener hun ikke, sådan som hun taler til sin mor.
Iben er fars pige.
- Dav, Esther. Er mor hjemme? - Fruen er i stuen.
Ellen? Det var en overraskelse.
Vi vil bare lægge et påskeæg til Erik.
Vi kan lægge overtøjet i fem minutter.
I siger vel goddag til far og Daniel?
- Daniel hører man aldrig noget til. - Det er vel din egen skyld?
- Han kommer ikke alene. - Daniel?
- Han har en veninde med. - En pige?
- Nå, så skete det alligevel. - Omsider.
Nå, ja. Han er da ikke fyldt 20 år.
Hun hedder noget som frk. Lohse. Hun er også i forretningen.
Amorinerne flagrer mellem draperingerne i provinsen.
Du er da selv fra provinsen.
- Vi skal være i Næstved kl. 13. - Hvad skal I der?
Midtvejsmøde med venner fra Lolland.
De har et gods dernede.
Far bliver skuffet, når I ikke har ventet på ham.
Vi kommer en anden dag. Gud, påskeægget!
Det er vist mest pap og papir. Hvor er Erik?
Han er kørt med ud for at hente far og mor.
- I bruger også stadig bilen? - Vi har fået en dogcart med hest.
Daniel!
Det er frk. Mose fra vores konfektionsafdeling.
Goddag og velkommen.
Frk. Mose har været som en mor for mig.
Den der … det er, hvis folk kommer med en habit.
Og den der, hvis der er mere stof. Mange har portiere og den slags.
- Hvad mener De, frk. Mose? - Det er der ikke mange, der kan.
Han har glædet sig til at vise dem til sin far.
Ja, min mand har jo en konfektionsfabrik.
Kom så, Kvik.
Mormor.
Nå, hvad er det, Erik fortæller?
At du endelig har fundet dig en pige.
I skal hilse på frk. Mose, som har taget sig af Daniel.
Det er godt at vide. Han er nemlig en god dreng.
Herren er kommet, så …
Den dame, Daniel har med, hedder ikke frk. Lohse, men Mose.
Så kan jeg bedre forstå, jeg ikke kunne finde navnet.
I telefonbogen. Det er rart at vide, hvem hendes forældre er.
- De lever næppe. - Hvordan det?
Hun er en ældre dame, som har været sød ved Daniel.
Nå! Han er dog en mærkelig dreng.
Hvad synes du om Daniels tegninger, Mads?
Dem skal vi nok få brug for.
Det er en af Daniels idéer, at han vil forbedre min smag.
Og en af dine, at du vil forbedre Daniel.
- En faderlig pligt. - Ja, bare man ikke herser.
At rette på sine børn er ikke at herse.
- Du retter da aldrig på Ellen, far. - Det har aldrig været nødvendigt.
Hun er ellers stadig flot kørende.
- Har du talt med hende? - Hun kørte, ligesom vi kom.
Ellen har været her med Mogens, mens du var i kirke.
- Kunne du ikke bede hende vente? - De skulle til Næstved.
Så kommer de vel denne vej tilbage?
Det glemte jeg at spørge om, for så kom Daniel.
- Ser I noget til broderen og konen? - Nej, de har jo deres.
- Ja, hvad det så er. - Det skal vi ikke spekulere på.
Svigerforældrene, Skjold Hansens, har også noget at spekulere på.
- Det kommer ikke os ved, far. - Det skal du ikke sige.
Jo!
Du kunne godt have aftalt med Ellen om at komme igen.
Skjold Hansen er i krig med ungerne, fordi han lejer ud til tyskerne.
- Det vedkommer ikke os. - Hele byen ved det.
Så behøver du ikke at udbrede det, Larsen.
- Vi ser jo ikke for meget til Ellen. - Er det min skyld?
Nu skal De se, hvad den her hund kan.
Kvik, det er en tysker.
Det er en tysker.
Det er en dansker. Bare spis det.
Det er ikke det skidt, Boldt serverer.
Hvordan bliver din eksamen fra handelsskolen, Daniel?
Det er ikke sådan at sige.
Det er vel blevet bedre med regningen?
Var det ikke en betingelse for, at du kunne bestå?
Jo, det var det vel.
Består du ikke?
Han har ikke fået karaktererne endnu.
Men du venter det værste. Er det det, du ikke tør fortælle?
Tak for mad.
Kan du for helvede ikke lade den dreng være i fred?
Er det nødvendigt at bande, Ingeborg? Der er gæster.
Det kan jo komme over de bedste.
Især når kvinder er ved at komme i den alder, Mads.
- Hvad hentyder du til? - Katrine var fandeme umedgørlig.
Nu bandede morfar også.
Du har været et pattebarn hele dit liv.
Skal vi ikke snakke om noget andet?
Er det rigtigt, at baronessen er ved at blive tosset?
Velbekomme!
Vi var vist også færdige. Nu er der kaffe, frk. Mose.
- Hvor er Daniel? - På sit værelse.
Mor er hos ham.
- Hvis jeg må spørge Dem om noget? - Ja, værsgo.
Vil De ikke sidde?
Når De nu ser de tegninger -
- hvorfor er det så så vigtigt, om Daniel kan regne?
Ellers kan man ikke få afgang fra handelsskolen.
Så er man ikke udlært.
Der er ikke mange med afgang, der kan lave den slags.
Næh, men afgang får de.
Måske har Daniel en bedre fremtid, hvis han får lov at fortsætte dét.
- Hvor kan man fortsætte sådan noget? - Der er skoler og lærepladser.
- Ja, for piger. - Der kommer også drenge.
De bliver som regel de bedste.
Jeg er glad for, De tager Dem af Daniel.
De må opmuntre ham til at lære sit fag.
Hvilket fag? Daniel er kunstner. De kan spørge hans chef.
Ingen kan dekorere et vindue så smukt som Daniel.
Så er min kollega i Hillerød ikke helt utilfreds med Daniel?
Nej, han er en god dreng og har mange idéer.
Hvis Daniel dumper til handelsskolen -
- så vil Sand beholde ham, mens han går om?
Ja, men hvorfor lade ham gå om?
- Han vil så gerne prøve det andet. - Min søn skal ikke være sypige.
Tak for dejlig frokost, Laura. Vi burde aflevere rationeringsmærker.
Laura strider den gode strid, for at vi kan glemme krigen.
Og æggene er fra vores egne høns.
- Min hustru serverede syv slags kål. - Frederiks kone var jo så dygtig.
Det lærer husmødrene vel ikke mere?
Vi spørger Regitze, når hun kommer fra husholdningsskolen.
Hun bliver dernede sammen med et par veninder.
Nye signaler. Hun hader ellers at være der.
Dejligt, at hun er faldet til.
Jeg håber, kaffen er drikkelig. Kaffe er så meget sagt.
- Er det grydelapper? - Nej, en lap til et slumretæppe.
- Det er et ordentligt projekt. - Jeg skal kun hækle fire.
- Har damerne ikke fået kædebreve? - Om hvad?
Nu skal De høre. Man hækler fire lapper.
Så sender man en til hver af de fire navne øverst på listen.
Så sender man fire breve til fire nye damer.
Hver af dem hækler fire lapper. En skønne dag får man med posten -
- 128 lapper til et slumretæppe.
Misse, jeg trænger til et slumretæppe.
Det her skal være til Emanuel.
Det bringer ulykke at bryde kæden.
- Vil damerne være med? - Ellers tak.
- Vi mangler vist ikke slumretæpper. - Ikke nu, men man ved aldrig.
- Men De? - Jo, hvis Frederik synes.
- Går det bedre med konsulen? - Nu det bliver varmere.
Alle har næsten været syge.
Ja, baronessen på Brydesø er gået fra forstanden.
Det arme menneske.
Man siger, at hun går rundt som et gespenst i natten.
Og sørgeligt også for baronen. Nu er der jo ingen arvinger.
Det kom, da hun fik at vide, at søsterens søn, en tysker -
- var faldet derovre i Rusland.
Han skulle jo have Brydesø efter baronen.
Tyskerne får vist ikke danske godser, når det her er forbi.
Det bliver nok vanskeligt.
"Det er løn som forskyldt," ville lille mor have sagt.
Al det, de har gjort mod os.
Der er noget, Frederik og jeg gerne vil tale med dig om.
- Som sagfører. - Sig frem.
Næh, ikke nu … Et andet sted.
Frk. Jørgensen kan ikke få hulsømmene lige.
Hun er for gammel, det skrog.
- Hun kan ikke med de andre. - Det er, fordi hun vigter sig.
Hun kan ikke glemme, hun har været i Damernes Magasin.
Laura begriber ikke, vi vil have hende efter det med Varnæs'.
Vi har brug for damer. Hun skal også leve.
I morgen giver jeg wienerbrød.
De ved godt, det er din fødselsdag.
Jeg har også en pakke.
- Må jeg kigge nu? - Det er ikke helt nyt.
Jeg har aldrig kunnet vente.
Nej, hvor er den pæn. Tak, Marie.
- Det er din den gamle. - Hvad har du gjort ved den?
Jeg malede den bare. Frede har altid rester stående.
- Men blomsterne? - Det er jo ikke den store kunst.
- Hvor er det pænt. - Jeg vil også male en til mig selv.
Der må være tusindvis af gamle bakker hjemme hos folk.
Ja, alting bliver jo slidt.
Hvis vi købte dem op, malede dem og solgte dem?
- Vi har hverken damer eller plads. - Det kan damer sidde hjemme med.
- Kan Fede skaffe malingen? - Uh, den lugter af sildeolie.
Godt, vi ikke skal have det i huset. Malingen kan sprøjtes på.
Så er det bare blomsterne, der skal males. Skal vi ikke prøve?
Sætte det i gang. Så deler vi fortjenesten.
Goddag, Laura.
Bliv endelig siddende. Det får du brug for.
- Hvad er der? - Det, Misse ville tale om.
- Hvad var det? - Hun vil giftes.
- Hvad vil hun? - Er det ikke snarere ham?
Nej, hun vil være frue og vil ophæve sit særeje.
Det er ham. Det gør du ikke.
Han bruger jo alligevel alle hendes penge.
Hvad er så meningen?
Den vordende brudgom vil oprette -
- 'Frederik Andersens fond for pensionerede tysklærere'.
Han har vel også puget penge sammen?
Højst 20.000-30.000 kr. Og en nevø skal have fingrene i Misses penge.
- Hvor meget ejer Misse? - Vel 300.000 efter tante Møhge.
304.455 kr. og 40 øre. Jeg har det fra lærer Andersen.
Alligevel skal hun gå i hans kones gamle klude.
Tante Møhge elskede også at puge.
Og de havde hverken til 'at bide eller brænde...
Hvis hun så havde ladet Misse bruge pengene.
- Nu kommer det mest pinlige. - Hvad er det?
Tante Møhges og Misses sidste fælles vilje.
Vi skal arve Misse mod at stå last og brast med hende.
Jeg tænkte nok, at tante Møhge skulle rejse sig fra graven.
Værsgo, min ven.
- Det er fra mor. - Hvad skal jeg med Aftenbladet?
Du skal kigge på side tre.
- Søger De nogen her? - Mit navn er frk. Østengram.
Jeg vil aflægge fru Varnæs en visit.
- Hvornår vil hun giftes? - 2. april.
- 'Slaget på Reden'? - Nej nej.
Tante Møhges bryllupsdag med Fernando. Tillader du?
Hun er over 70, og lærer Andersen endnu ældre.
Han maser også på, men Misse har sine principper.
Frk. Østengram fra Regitzes husholdningsskole.
- Kom indenfor, frk. Østengram. - Jeg synes lige …
- Jeg skal vel komme med teen? - Ja, endelig.
Min svoger, overretssagfører Varnæs, og min mand …
Hvad fører Dem på disse kanter, frk. Østengram?
Husholdningsforeningerne bad mig være dommer ved deres stævne.
I Landbo-ungdommens diplomkonkurrence.
Hvad konkurrerer de om? Gymnastik?
Karlene konkurrerer om at spænde for og radrense roer.
Har De også forstand på radrensning, frk. Østengram?
Kun pigernes konkurrence i kartoffelskrælning og opvask.
En glæde at se, at nogen stadig kan gøre det ordentligt og hurtigt.
Desuden har vi konkurrence i skjortestrygning.
Konkurrerer man om den slags på husholdningsskolen?
Vi har haft en konkurrence om, hvem der hurtigst kunne pibe en krave.
- Pibe? - Ja, pibe.
Sådan.
For det tilfælde, at de bliver gift med en præst.
Vi får statstilskud og har forpligtelser.
Og vi har konkurrence om, hvem der hurtigst kan flå en hare.
En hare med skind på?
Hvis nogen bliver gift med en jæger.
- Det har Regitze aldrig fortalt. - Regitze, næh …
Hun nægtede desværre at deltage.
Så må vi håbe, at hun ikke bliver gift med en jæger.
- Værsgo. - Tak.
Det er rart at se Dem rask, bankdirektør Varnæs.
- Jeg fejler skam ikke noget. - Det var måske slet ikke tarmslyng?
- Tarmslyng? - Det var Deres hustru jo bange for.
De omtalte muligheden i det brev, Regitze viste mig.
- I hvilket brev? - Det ved De vel bedst selv.
Det var jo derfor, Regitze fik tilladelse til at tage hjem.
Vi giver nødigt fri, men da hendes far var så syg …
Men Regitze ville jo blive på skolen i påsken?
Vi har ikke set Regitze de sidste 14 dage.
Det er på tide, hun kommer tilbage, hvis hendes far er rask.
- Ved De ikke, hvor hun er? - Jeg ventede at finde hende her.
Hvor er hun? I disse tider, Hans Christian …
Vi må have fat i politiet.
Hvis hun er taget af tyskerne?
- Det var hun ikke i går. - Har De set hende?
Ja, i Aftenbladet for lidt siden.
- Hvad er der sket med hende? - Hun er kåret til Miss Vår.
- Miss Vår? Hvor? - Sådan noget foregår i København.
Det var et velgørenhedsbal, hvis det kan trøste.
- Hvorfor har De ikke sagt det? - Her er jo postyr nok i forvejen.
Og hun bor vel hos Ulrik.
Efter dette kan jeg … Det håber jeg, De forstår.
… kan jeg ikke modtage Regitze på min skole igen.
Jeg havde tænkt at aflægge Deres kone et besøg.
Vil De sige, jeg kommer senere?
Jeg regnede nok med at finde Dem her.
- Ja, det er jo mit hjem. - De har snart boet her i flere år.
3 1/2.
- Er det ikke trist i længden? - Spørg Deres bror.
Han boede også på Postgaarden, før han fik lejlighed.
Hvad er der blevet af klagen over den prisinspektør?
Fridenberg? Det er som at løbe panden mod en mur.
Jeg vil ikke finde mig i den mand. Han roder i mine bøger.
Optræder, mens der er kunder i butikken.
- Det gør han alle vegne. - Jeg vil ikke finde mig i det.
Han har aldrig kunnet finde noget på mig.
Det er nok det, der piner ham.
- Må jeg byde på et eller andet? - Jeg har lige spist frokost.
- En flyversjus? - Hellere en kop kaffe.
Om De så skal gå til Fridenbergs øverste chef …
Fridenberg er fredet.
Man betaler skat for at underholde personer, der generer erhvervslivet!
Jeg er heller ikke tilfreds med vores tildelinger. De må holde Dem til.
Alle holder sig til.
Men ikke alle beskæftiger en overretssagfører med det formål.
- Hvad vil 1? - Har De nogle gamle bakker?
Gamle bakker? Vi har snart ikke andet.
- Nogen, De ikke bruger? - Kan du bruge dem?
- Vi vil gerne købe dem. - I kan få dem. Kom.
De skulle jo også gerne have noget ud af at arbejde for mig.
Ja, tørvemosen er ikke længere nogen guldgrube.
Jeg har også min plage. Staten blander sig også i vandindholdet.
Ja, det er heller ikke blevet mindre.
Det var den værste dag i mit liv. Men de var meget venlige på Nykøbing.
Hun kan få det lige så godt der som hjemme.
- Er det umuligt at være på Brydesø? - Ja, og for farligt.
Hun gik jo ud i skoven om natten.
Hun kunne løbe ind i tyskere, frihedskæmpere …
Hun, som virkede så rolig.
Ingen har vidst, hvad Arendse tænkte.
Men vores ægteskab var ikke værst i de 34 år.
Og der var stil over hende. Også til at bære over med mig.
Hvorfor slog det hende ud, det med hendes gudsøn?
Det begyndte tidligere.
Hun hadede nazisterne, men elskede sin tyske familie.
Hun blev revet midt over sjæleligt.
Tja, vi andre synes, det er så nemt.
Alt er bare sort/hvidt eller enten/eller.
Den stakkels fru Skjold Hansen er i kamp med byens gadedrenge.
Han har altid været grov. Og hun har vist ikke meget forstand at miste.
Det kan også koste dyrt at være dum og rar.
Især hvis man er gift med en mand, der gør, hvad der passer ham.
- Dav. - Dav, Agnes.
- Det er tyndet ud på jeres hylder. - Alt bliver revet væk.
- I har vel noget under disken? - Sådan er vi ikke.
- Er direktør Skjern kommet? - Nej, ikke endnu.
Nå, nu følger fru Varnæs selv Helle i børnehave.
Der er også grænser for, hvad Laura kan nå.
- Jeg har nogle bakker med. - Til vores byttecentral?
Vi tager varer i kommission. Så kan andre købe dem.
- Sælgerne får pengene minus 15%. - Det er ikke så tosset.
- Vil du se den? - Jeg vil vente på direktør Skjern.
- Er De fristet af vores tilbud? - Er det Dem?
Ja, de er virkelig nydelige.
Vi vil med glæde sy Dem en model.
- Det er virkelig fristende, - Det vil glæde Daniel.
Han har tegnet modellerne.
Det var da morsomt, at han er blevet så dygtig.
Tænk over det, fru Varnæs.
Det var hyggeligt at hilse på Dem. Her på min side af gaden.
- Gør det noget, jeg kommer rendende? - Tværtimod.
Vi kan ikke sælge dem.
- Jeg har jo selv en forretning. - Ja, og nu er den 'blandet'.
- Det gælder om at hitte på. - Mit valgsprog, fru Jensen.
- Hvor mange bakker kan De levere? - Masser. Hundreder.
Folk har bakker.
Jeg kan skaffe flere. Jeg har tre filialer.
- Kan De sælge så mange? - Masser. Med Deres eget udtryk.
Det var Maries idé. Fru maler Hansens.
Jeg har 30 damer, der maler.
Kender De nogen? Jeg giver en krone per bakke.
- Den er sprøjtemalet for 25 øre. - Hvad betaler De for bakkerne?
Nogle er gratis. Ellers op til 25 øre.
- Det skulle jeg ikke sige. - Hvorfor ikke?
Vi skulle gerne have fire kr. Nu vil De vel ikke give så meget?
Hvis jeg kan få syv kroner for dem i butikkerne.
- De er ikke ked af det. - Det er ingen stor avance.
Men pæne ting skaffer kunder.
Så køber de vel noget af det andet skidt?
Netop.
Vil De ryge?
Jeg er jo vant til at handle med herrer.
Jeg ved heller ikke, hvad det er for hakkelse.
- Ellers tak. Jeg skal nok gå nu. - Bliv siddende.
Fortæl om Deres forretning.
De har jo lavet småting for os.
Det hele begyndte den dag, da Aksel faldt i branddammen.
- Det er en lang historie. - Det gør ikke noget.
Fortæl.
- Værsgo. - Tak.
Chefen er desværre optaget.
Prøv igen klokken fire.
Hun kan vel ikke blive deroppe hele dagen?
- Sådan var det. - Hvor har De pengene?
I Korsbæk Bank.
Fordi jeg har tjent hos bankdirektør Varnæs.
Har De ingen planer med pengene?
Jeg vil prøve at købe huset og så rigtig indrette det.
Det er min svigermors hus.
Jeg har ikke sagt noget til Katrine endnu.
Min svigermor sælger aldrig fast ejendom.
Selv har jeg aldrig kunnet vride noget fra hende.
Det kan jeg måske. Skal vi vædde?
Jeg har aldrig væddet. At vædde er at spille.
- En gang skal jo være den første. - Ja ja.
- 200 kr.? - Hvad siger De?
- I bakker, hvis De vinder. - Jeg vinder altid.
Men held og lykke alligevel.
På gensyn.
- Hvor får man sådan en fra? - Hans Christians gamle blå tøj.
Regitze har fået en af svigermors gamle portierer.
Mine gardiner egner sig ikke.
Vi må have Regitze udstyret, inden hun skal til København.
- Ja, ellers gør Mammy bare vrøvl. - Regitze vil ikke bo hos Mammy.
Du aner ikke, hvor fræk og obsternasig hun er.
Er det gået hende til hovedet, at hun er blevet Miss Vår?
Behøver vi at tale om det?
Vi har ingen steder at sende hende hen.
Hun kan først studere til efteråret. Først skal hun gå til syning.
- Hvor skal hun bo? - På Ulriks pensionat.
- Så passer han vel på hende? - Ulrik?
Værtinden fortalte, at han ikke har været hjemme i flere nætter.
I øjeblikket er der mange, der ikke befinder sig, hvor de skal.
- Ja, det må du jo vide. - Alle ved, hvordan studenter er.
- Jeg tænkte nu på Kristen Skjern. - Han sover, så vidt jeg ved, hjemme.
Du ved, at jeg ikke lytter til sladder.
Men hendes egen mor siger, at Iben mest bor hos en veninde.
- Så skal det nok passe. - Kommer han her?
- Vi spiller jo kammermusik. - Er det det eneste?
Hvad skulle vi ellers lave, Maude?
- Elisabeth? - Hvad er der?
- Efter det med hr. Stein … - Hvad så?
Jeg opdagede, hvor tiltalende han er, Kristen Skjern.
Ja, bedre sent end aldrig.
Det er en skam, at det hele er blevet så forkludret.
Ja, men nu agter jeg ikke at kludre mere.
- Hvordan skal det forstås? - Det må du gætte dig til, Maude.
Boldt, jeg så godt, hvad De lavede.
Jeg vekslede bare et par håndører.
Er den danske mønt begyndt at udkomme i perforerede papirark?
Det kommer sgu nok, Sofus.
Der er grænser for, hvad politiet kan sidde overhørig.
Og Boldts kunder skal også vare sig.
Hvis du vil spærre alle kunder inde, så må du leje det store pakhus -
- og stable dem oven på hinanden ligesom sækkene.
En ægte pilsner. Den dulmer sorgen over tidernes ugunst.
- Ja, det var så konsul Holm. - Nu mangler vi hundeslagsmålet.
Om hvem der skal være svensk konsul efter Holm.
Det bliver vel ikke afgjort midt i krigen?
Hvis De har tid, går jeg med. Der var lige et par ting.
Det var jo også formanden, vi begravede.
Ja, konsul Holm var banken en god mand.
Men smart var han sgu ikke, vel?
Jeg spytter rent ud. Hvad med at gøre mig til formand nu?
- Dem? - Ja, De stejler.
Det er det, jeg altid siger. Den ene tjeneste er den anden værd.
- Hvordan? - Det med Deres bror, det pinte Dem.
Hvis jeg bliver formand, får brormand den ledige post.
- Jørgen? - Ja, for fanden.
Hvad havde vi hænderne til, hvis ikke den ene skulle vaske den anden?
- Vil han have Jørgen i bestyrelsen? - Ja, hvis han blev formand.
Men jeg skal ikke gøre flere handler med Skjold Hansen.
- For at hjælpe Jørgen? - Slet ikke.
Se på monumentet over vores forrige handel.
Det, der står i tre etager i haven, bevogtet af værnemagten.
Hvordan fanden er det, De vader i det? Se Dem for!
Kan I så forsvinde!
Værnemager!
- Vil De have Deres gadeunge igen? - Slip ham. Hvad bilder De Dem ind?
- Skal jeg aflevere ham til politiet? - For hvad?
For at genere min kone. Og smadre et vindue. Igen!
- Det kender jeg ikke noget til. - Jo, når De ser regningen.
- Hvem siger, jeg betaler? - Jeg har midler.
Hvis jeg ser Deres møgunger igen, så skal jeg banke dem -
- så De ikke kan se forskel på dem og Deres gamle cykler.
- Dem hører vi ikke mere til. - Tror du virkelig, Viggo?